Vuonna 1855 Englanti ja Ranska sotivat Venäjää vastaan Krimillä.
Englannin joukkojen palkat maksettiin kultana.
Kerran kuussa 25000 punnan arvosta kultaharkkoja lastattiin laatikoihin
Huddleston ja Bradfordin pankkiholvissa Lontoossa
ja luotettavat aseistetut vartijat veivät laatikot juna-asemalle.
Saattue ei seurannut tiettyä reittiä tai aikataulua.
Kulta lastattiin Folkestoneen menevän junan tavaravaunuun
tarkoituksena kuljettaa se rannikolle ja sieltä Krimille.
Laatikot asetettiin junassa kahteen Chubb-kassakaappiin,
jotka oli rakennettu kaksi senttiä paksusta teräksestä.
Kumpikin kassakaappi painoi 250 kiloa.
Kummassakin oli kaksi lukkoa, joihin tarvittiin kaksi avainta,
eli yhteensä neljä avainta.
Turvallisuuden vuoksi joka avain oli tietyn nimetyn henkilön hallussa.
Kaksi niistä oli junanlähettäjällä, joka säilytti niitä toimistossaan.
Kolmas oli Edgar Trentillä,
joka oli Huddleston ja Bradfordin johtokunnan puheenjohtaja.
Ja neljäs avain annettiin Henry Fowlerille, joka oli
Huddleston ja Bradfordin toimitusjohtaja.
Niin suuren kultamäärän kuljettaminen yhdellä kertaa
herätti Englannin rikollis- maailman kiinnostuksen,
mutta vuoteen 1855 mennessä yhtään liikkuvaa junaa ei ollut ryöstetty.
Onko hän kuollut?
Ryöstökö? Sitä voi tuskin kutsua sillä nimellä - yksinäinen raukka.
Hänellä ei ollut toivoakaan onnistua.
Puhun koko pankin puolesta
sanoessani, että yritys ei ollut mainitsemisen arvoinen.
Voin sanoa niin kaikkien puolesta.
Menehtyikö ryöstäjä?
Kyllä. Vahti heitti hänet ulos täydestä vauhdista.
Hän kuoli silmänräpäyksessä.
- Onko hänet tunnistettu? - Tuskin.
Ryöstäjän kuolemantapa sai hänen kasvonpiirteensä... epäjärjestykseen.
Hän havitteli selvästi Krimille menevää kultaa.
- Selvästi. Siitä puheen ollen... - Tämä hemmetin sota
- köyhdyttää koko kansakunnan. - Hän pääsi taas vauhtiin.
Pohjoisessa on levottomuuksia, ja nyt vielä sota tsaaria vastaan.
Mitä muuta voi odottaa, kun joka seitsemännellä on äänioikeus?
Nyt jo kadunmiehetkin äänestävät.
Kohta jopa naiset. Jos he saavat tahtonsa läpi.
Äänioikeus naisille. Jo on aikoihin eletty!
- Tässä ryöstössä oli kiinnostavia... - Eivät he kykene loogiseen ajatteluun.
- He ovat liian tunteellisia. Aivan hullua. - En ihailekaan heidän ajattelukykyään.
- Hyvistäkin naisista on liikaa riesaa. - Mutta, Arthur, onhan heistä iloakin.
Edward on viisas, kun ei ole mennyt lainkaan naimisiin.
Kyllä joku hänet vielä nappaa.
- Muutamat naiset silmäilevät häntä. - Kukaan ei saa Edwardia.
Luoja tietää millaisia tauteja Lontoossa asuva naimaton mies voi saada.
Oliko todella vaara, että junaan päässyt mies olisi ryöstänyt kullan?
- Ei lainkaan. Mahdotonta. - Mikään ei ole mahdotonta.
Tämä on. Kaksi Chubb-kassakaappia, neljä erillään säilytettyä avainta.
- Mutta kyllähän siinä voisi onnistua. - En ymmärrä miten.
Varkaan täytyisi saada käsiinsä kaikki neljä avainta. Kaksi on lukittuna asemalla.
Yksi on luotettavan puheenjohtajamme Edgar Trentin hallussa.
En tiedä, missä Trent pitää omaa avaintaan, mutta tiedän missä neljäs on,
koska se on minun hallussani.
Hitto, Henry, milloin kerrot meille, mihin oma avaimesi on piilotettu?
Pidän sitä kaulassa kaiken aikaa.
Kylvyssäkin?
Kylvyssäkin. En koskaan ota sitä pois.
- Nerokasta. - Kerta kaikkiaan loistavaa.
Joten kaikkien neljän avaimen haltuun saaminen olisi täysin mahdotonta.
Krimin kulta ja pankin kaikki muut toimitukset ovat täysin turvassa.
Luojan kiitos.
Voit olla siitä varma, Edward. Täysin varma.
- Kenen ne miehet luulevat sinun olevan? - Edward Piercen. Terävän liikemiehen.
Terävän liikemiehenkö? Ilmaisu pitää sisällään yhtä ja toista.
Ainakin sen ryhmän keskuudessa.
Ja mikä liiketoimesi on olevinaan?
Se on epäselvää. Pohjoisen hiilikauppa tuotti minulle huomattavia tuloja.
- Tuottiko? - Kyllä, tuotti. Olen aika varakas.
Oletko?
Luulisin niin. Olen... päässyt johonkin elämässäni.
Uskovatko he kaiken tuon?
Terävien liikemiesten kesken ei kysellä turhia kysymyksiä.
Tietävätkö he, että olet kiinnostunut teatterista?
Naimattoman herrasmiehen täytyy huvitella.
- Täytyykö? - Kyllä, täytyy.
Mainitsivatko he junan?
Mitä he sanoivat siitä?
Heistä kaikista se on mahdotonta.
Kerta kaikkiaan mahdotonta.
Mitäs pidät tästä?
Olet silmin nähden innostunut.
Oletteko kunnossa?
Hieno näpistys.
Ei hassumpi, vaikka itse sanonkin. Näytät voivan hyvin.
Kiitos. Miten homma sujui?
Näithän sinä itse?
Vai olinko niin nopea, ettet ehtinyt huomata?
Huomasin kyllä.
- Käytitkö lankaa? - En, vain käsiä.
Nämä ovat äänettömän nopeat.
- Onko sinulla keikka mielessä? - Yhtä ja toista pientä.
Ne keikat... ovatko ne pikkuvarkauksia?
Saattavat ollakin.
- Ovatko ne vaarallisia? - Erittäin vaarallisia.
- Taskuvarkauksia vai avaimia? - Avaimia.
- Vahakopioita vai itse avaimia? - Vahakopioita.
Et kai vain suorittanut Berkeley Hillsin keikkaa?
Berkeley Hillsinkö? Paska homma.
Niinkö? He pääsivät pakoon 2000 kultarahan kanssa.
Ei. Minulla on mielessä jotain vähän suurempaa.
Vahakopioiden hankkiminen lennossa?
Sitten olen oikea mies.
- Olen maailman nopein varas. - Niin olen kuullut.
- Mistä on kysymys? - Ensin seurataan yhtä koreaa herraa.
Hyvää yötä.
Edgar Trentin,
Huddleston ja Bradfordin johtokunnan puheenjohtajan,
päivärytmi on muuttumaton.
Hän lähtee pankista joka ilta tasan kello 19.
Herra Trent asuu Belgrave Square seitsemässä.
Talossa on 23 huonetta palvelusväen huoneita lukuun ottamatta.
Hänen toinen vaimonsa, Emily, on 30 vuotta häntä nuorempi,
ja pitää talouden tiukassa kurissa naimattoman tytärpuolensa avustuksella.
Talossa on kymmenen palvelijaa.
Ajaja, puutarhuri, ovimies, hovimestari, kokki ja kaksi yläkerran palvelijaa.
Kaikki palvelijat ovat osaansa tyytyväisiä eikä heitä voi lahjoa.
- Onko koiria? - 2 terrieriä. Kävelyllä kahdesti päivässä.
Kello seitsemän aamulla ja 20.15 illalla.
- Onko lapsia? - Viisi.
Kolme heistä asuu kotona. Nuorin poika kävelee unissaan.
Se aiheuttaa hämminkiä.
Taloon ei kannata murtautua, ennen kuin tiedämme, missä avainta säilytetään.
Ainoa, joka tietää avaimen säilytyspaikan, on herra Trent itse.
Todellako?
Hänellä täytyy olla jokin heikkous. Uhkapeli, viina. Naiset?
No, hei.
Ei, ei, ei.
Ei kukaan voi olla niin kunniallinen.
- Hän lyö vetoa rottakoirista. - Siltä näyttää.
Kiitos, hyvät herrat. Varokaa taustaanne, herra.
Kiitos. Anteeksi, herra.
Ainoastaan parasta, hyvät herrat.
Jokainen maalla syntynyt ja kasvanut, ei yhtään vesirottaa niiden joukossa.
Kuka haluaa rotan? Tänne päin, hyvät herrat. Kuka haluaa rotan?
15 hienointa rottaa koiralleni.
Punnitkaa herra T:n koira. Siinä vasta urheilumies.
Päästäkää herra T:n koira läpi. Olkaa hyvä.
- 6 kiloa. - Herra T:n koira painaa 6 kiloa.
Ja hän osti sille 15 rottaa.
- Sujuuko kolmessa minuutissa, herra T? - Kyllä.
Sovimme ajaksi kolme minuuttia. Voitte lyödä vetoa, jos haluatte.
Anna sille ne 15, Tom.
Joskus vedonlyönnissä voittaa, joskus ei.
- Oletteko valmiit? - Olemme.
Ja... antaa mennä!
Aika, hyvät herrat. Kolme minuuttia.
Ottakaa koira pois sieltä. Kiitos, hyvät herrat.
Maksakaa velkanne. Kuka on seuraava?
Kuka haluaa lyödä vetoa koirastaan?
Siinäpä reilu mies. Joskus vedon voittaa, joskus häviää.
Kuka koettaa seuraavaksi parhaita maalaisrottia?
Saanko liittyä seuraanne?
Jos haluatte.
Koirani ei ollut parhaimmillaan. Siltä oli puhti poissa. Raukka yritti parhaansa.
- Koira taistelee kyllä vielä. - Niin taistelee.
Ja lyön sitten taas vetoa sen puolesta.
- Hävisittekö paljon? - Kymmenen kultarahaa. En paljon.
Kymmenen kultarahaa.
No, hyvä, että ette ota sitä liian raskaasti.
Ihailen miestä, joka pitää koiria ja kilpailuttaa niitä.
Tekisin niin itsekin, ellen matkustaisi niin paljon ulkomailla.
Kun olen poissa, vaimoni hoitaa eläimet.
Minä olen ollut täysin liikeasioihin uppoutuneena viime vuodet.
En ole koskaan joutanut naimisiin.
- Haluaisin tietysti avioon. - Tietysti.
On todella vaikea löytää sopiva tyttö.
- Mitä rakennatte? - Vesipyörää. Siitä tulee hurmaava.
Varsinkin vesipyörän omat ruosteiset muodot. Eikö totta?
Ruosteisen pyörän rakentaminen ei ole halpaa.
Se rakennetaan ennalta ruostuneesta metallista. Työmiehet ovat mestareita.
Kunhan rikkaruohot kasvavat, pyörä näyttää upealta.
Olen varma, että rauniostanne tulee komea.
Missä Elizabeth on?
Olen viettänyt moninaisia mukavia hetkiä täällä
ja seurannut, miten työmiehet asentavat jokaisen osan paikalleen.
He ovat niin taitavia.
Pannaanko osat yhteen ruuvaten?
Ei, ne pultataan pitkillä pulteilla. Tiukasti paikoilleen sopivilla.
Kyllä. Pitkillä pulteilla, tiukasti sopivilla.
Olen juuri palannut Amerikasta, jossa on pystyssä monta komeaa rakennelmaa.
On jännittävää nähdä, miten osat sopivat yhteen.
Kunhan lopputulos ei kärsi.
Tiukasti istuvat saumat, siinä sen salaisuus.
Se on niin harvinaista nykyään.
Se riippuu tietenkin työmiesten ammattitaidosta.
Ja hänellä täytyy olla kunnon työkalut.
Rakas tyttäreni.
Saanko esitellä herra Edward Piercen? Tyttäreni Elizabeth.
Neiti Trent, olette täysin yllättänyt minut.
Mahtaneeko se olla minun edukseni.
Voin vannoa teille, että on.
- Haluatteko maistaa näitä, herra Pierce? - Mielelläni.
Keskustelimme juuri raunioista, Elizabeth.
- Työ näyttää edistyvän hienosti. - Nuo kamalat rauniot. En voi sietää niitä.
He ovat talloneet niin monia ihania kukkia.
Pidättekö kukista?
- Lisää teetä? - Ai, kiitos.
Kyllä, minä valvon kukkien istuttamisen puutarhaan.
Sen vähän mitä siitä on jäljellä.
Pidän erityisesti kevätesikoista.
Todellako.
Ehkä haluaisitte nähdä ne?
Se olisi hurmaavaa.
Suotteko anteeksi?
On aika harvinaista löytää mies, joka on kiinnostunut kukista.
Parhaat kukat ovat juuri tuolla. Saanen näyttää ne teille.
En tiedä, onko tuo mies sopiva hänelle.
- No, hän tuntuu mukavalta. - Hän on aivan liian puhelias.
Meillä on myös monia narsisseja. Ne ovat juuri puhjenneet.
Nautin siitä, kun luonnon kauneus työntyy esiin. Oletteko samaa mieltä?
Kyllä, olen. Mutta kertokaapa...
Hänessä on viehätysvoimaa.
Ethän sinä välitä, kenen kanssa hän menee naimisiin?
Onko hän todella tavallisen näköinen?
Hän on nimenomaan sitä.
- Ja onko hän sinusta ikävää seuraa? - Kestämättömän ikävää.
- Miten hän pitää hiuksensa? - Päässään.
En todellakaan edes huomannut.
Onpa sinulla kiire.
Olen hellittämätön kosija.
Hän ei sitä paitsi ole vielä kertonut haluamaani.
Missä opit ratsastamaan?
- Ei hieno nainen kysele tuollaisia. - Olen tosissani.
Ranskassa.
Yhdellä maatilalla Ranskassa.
Et Amerikassa?
Ei, en ole koskaan käynyt Amerikassa.
Milloin olit Ranskassa?
Siitä on aikaa.
Oletko koskaan elämässäsi puhunut totta?
Tottako?
En.
Olen kovin huolissani hänestä.
- Hän oli hyvin hermostunut tänä aamuna. - Oliko?
Isä on aina hermostunut lähettäessään kultaharkkoja Krimille.
Hän on niinä päivinä aivan eri mies.
Hänen vastuunsa on valtava.
Hän käyttäytyy niin oudosti!
Hän vastustaa täysin alkoholin nauttimista edellisenä iltana.
- Erittäin järkevää. - Mutta epäilen hänen rikkovan sääntöä.
Sinä aamuna, kun kultalastin on määrä lähteä, hän menee yksin viinikellariin.
Hän ei edes ota palvelijaa kantamaan lyhtyä, vaan menee sinne yksin.
Ehkä hän vain tarkastaa viinivarastot.
Ei, äitipuoleni pitää kellarin täydennettynä ja hoidettuna.
- Joka miehellä on erikoisuutensa. - Niinpä kai.
Mitkä ovat sinun erikoisuutesi, rakas Edward?
Minunko? Niitä ei minulla ole lainkaan.
Paitsi yksi.
Olen erikoisen kiinnostunut tietystä nuoresta naisesta.
Hyvä herra!
Oletpa kieleltäsi uhkarohkea lurjus.
Saatan jopa epäillä lähentely- yritystesi tarkoitusperiä.
Epäilet suotta, kultaseni.
Voi, Edward-kulta.
Olen niin onnellinen.
Niin minäkin.
Hän pitää avaimen saamarin viinikellarissa.
Iltaa, rouva. Voinko olla teille avuksi?
- Onko tämä herra Jeffersin talo? - Ei, rouva. Herra Jeffersin talo on...
Kiitos paljon.
Tuuli se vain on.
Missä luulet sen olevan?
Hiljaa!
Anteeksi.
John, voisitko tarkastaa kellarin?
Kyllä, rouva.
John?
- John? Missä John on? - Olen täällä.
- Mitä teet siellä? - Rouva arveli kuulleensa äänen...
Rouva arvelee aina kuulevansa ääniä.
Joudu jo. Haluan, että etsit parhaan piippuni.
- Se on taas hukassa. - Kernaasti, herra.
Läheltä piti. Tuo teki varmasti hallaa sydämelle.
Ole varovainen lampun kanssa.
Täällä.
Tämä on väärä. Näetkö miten ruosteinen se on? Siihen ei ole koskettu vuosiin.
Se on kyllä outo. En ole koskaan ennen nähnyt näin pientä avainta.
Se on hyvin hento. Se voisi kuulua johonkin naiselliseen kapistukseen.
Varo, ettei valo sammu!
Syy ei ole minun. Eikö tämä ollut alun perin sinun typerä ajatuksesi?
- Tässä. - Tuo on Chubb-kassakaapista.
Katsotaanpa kuinka nopeasti teet kopion.
Pitele lamppua.
Hemmetti.
Kaunis, eikö vaan?
Erinomainen.
Mitä tämä ehto tarkoittaa?
Viis siitä. Entä tuo tuolla?
Vaaleanpunaisissako?
Pano tuohon olisi mieluinen tehtävä.
Jos ei äkillinen otto tulisi ajankohtaiseksi.
Ei ainakaan minun takiani.
John Basingtonin sutturana hän on tottunut äkillisiin ottoihin.
Täysin ilman periaatteita, eikö sinustakin?
Mutta entäs tämä!
Saanko tarkistaa säästötilini?
Siinä vasta kunnon nainen. Toisin sanoen, ei lainkaan kunniallinen.
Hän on hyvä sijoitus, pitkällä tai lyhyellä aikavälillä.
Tunnetko hänet?
Missä olet piilotellut häntä, Edward, senkin lurjus?
Hän on oikea näky. Ei lainkaan hassumpi ulkomaalaiseksi.
En usko, että hän on sinun tyyppiäsi.
Hän on juuri minun tyyppiäni. Voitko esitellä meidät?
- Fowler. - Trent.
Voitko esitellä meidät?
En täällä, luonnollisestikaan. Mitä teet tänä iltana?
No, ajattelin mennä teatteriin...
Älä nyt, hyvä ystävä. Emmekö ole ystäviä?
Olemme enemmän kuin ystäviä, Henry.
Paljon enemmän.
- Sekö on suunnitelma? - Kyllä, se on suunnitelma.
Eikö sinulla ole muuta sanottavaa?
Se kuuluu työhön, eikö vaan?
Odotat kai minun muhinoivan sen lihavan, ällöttävän...
Odotat kai minun tekevän sen.
Se riippuu sinusta, eiks vaan?
Hemmetti.
Menemmekö jo, kultaseni?
Hurmaavaa.
- Onko hän täällä? - Kyllä, hän on täällä.
Iltaa, hyvät herrat.
Miten voin olla teille avuksi?
Ystäväni haluaisi tavata madame Luciennen.
Hänen vaatimuksensa ovat erittäin korkeat.
- Eihän se haittaa? - Aivan.
Seuratkaa.
Menkää yläkertaan ja sisään ensimmäisestä oikealla olevasta ovesta.
Madame Lucienne liittyy seuraanne hetken kuluttua.
- Täällä on mukava tunnelma. - Niin on.
- Monsieur...? - Jones.
On ilo tavata.
Ilo on minun puolellani.
Oletteko hermostunut?
En, ajattelin vain, että voisimme tutustua paremmin.
Mon chéri, te olette hermostunut. Se on tarpeetonta.
Minä pidän huolta jokaisesta pienestä yksityiskohdasta.
Kuten myös suuresta.
Niin vahva mies!
No, urheilin nuorempana.
Mutta olette vielä nuori.
Ja erittäin vahva.
- Haluatteko tämänkin pois? - Eikö se olisi parasta?
Iho ihoa vasten.
Ihon lämpö.
Onko tämä ranskalainen tapa?
- Mikä tämä on? - Avain. Mutta valitettavasti...
Välillämme ei saa olla mitään.
Aivan.
Jos istutte nyt litille.
- Mille? - Litille - sängylle.
Tämä on jännittävää.
Te... kuinka se sanotaan...
Te saatte minut liekkeihin.
Mutta, madame, ettekö itse riisu vaatteitanne?
Ai minäkö... mutta, tietysti.
Hetki vain.
- Vain pieni hetki. - Kiiruhtakaa, madame.
Kyllä, kyllä, kiiruhdan.
Hyvä luoja, poliisiratsia!
Quel sotku.
Tule, Henry, herran tähden.
Olen tulossa.
- Missä poliisit ovat? - Alakerrassa.
- Tämä tuhoaa maineeni. - Varmasti!
Tiedän reitin takakautta.
Et olisi voinut keksiä mitään vaikeampaa.
- Sanoit olevasi muka paras. - Niin olenkin.
Mutta se on hitto mahdotonta. Olen pitänyt sitä silmällä kolme päivää.
On päästävä noiden poliisien ohi ja ylös portaita kaikkien nähden.
Sitten suoraan suden suuhun. Kaikkien nähden.
Idioottimaista. Paikka on kuin vankilakutsu.
Mitä sieltä pitäisi nyysiä?
Kaksi Chubb-avainta tuosta vihreästä kaapista.
Mitä ne avaimet mahtavat olla?
Kaksi avainta, jotka satun haluamaan.
Mehän olemme rikoskumppaneita?
Jos yrität sanoa, ettet luota minuun täydellisesti...
En luota sinuun laisinkaan.
Hyvä.
Olemme ryöstäneet pankkiireja, nyt on juna-aseman vuoro.
Mikä asemassa voisi olla niin kiinnostavaa? Junia...
Pyhä Jumalan äiti! Aiot ryöstää Krimin k...
Yrität ryöstää liikkuvan junan - se ei onnistu.
Miksi ei?
- Eihän sitä ole tehty ennen? - Ei.
Krimin kultaharkot. Jumalan äiti.
Eikö niitä ole 25000 punnan edestä? Iso lasti, eikö vaan? 25000 puntaa.
- Pyhä neitsyt Maria! - Oletko valmis?
Olen... kyllä.
Missä lapsi on?
Tuolla.
Hän on poikasi.
Ei minulla ole poikaa.
Louisa sanoo, että hän on poikasi.
Eihän hän tietäisi. Onko tuo muka poikani?
Ei hän minun poikani voi olla. Aivan liian ruma ollakseen minun.
Mikä on palkintoni?
Yksi kultaraha.
No, jos hän on poikani, hän on sen arvoinen.
Olemmeko valmiit?
- Voi, Geoffrey! Minut on ryöstetty. - Pysäyttäkää varas. Pysäyttäkää poika.
Pysäyttäkää hänet.
Poliisi! Pysäyttäkää tuo poika.
Pysäyttäkää varas! Pysäyttäkää poika.
Sain hänet kiinni!
- Pysäyttäkää poika. Hän on varas. - Mistä on kysymys?
Voi, anteeksi.
Siitäs saatte!
Oletteko kunnossa?
Tuolla alla. Ottakaa kiinni.
Päästä irti!
Hyvä ystävä. Olen pahoillani. Oletteko kunnossa?
Vihdoin!
Hienosti tehty. Ja kiitos, hyvät herrat.
Hiton varkaat. Heitä on kaikkialla.
- Otitko niistä vahakopiot? - Ei toivoakaan. Ei hitto toivoakaan.
Tuonne ei pääse ikinä.
- Ei keskellä päivää. - Sanoinhan, että se on mahdotonta.
Entä yöllä?
Olen vahtinut toimistoa kolmena yönä peräkkäin.
Portaiden yläpäässä seisoo vahti koko yön.
Hän puhuu poliisin kanssa, mutta ei jätä vartiopaikkaansa.
Sitten kello kaksi yöllä hän ottaa piristysryypyn.
Ja tasan kello 2.30 hän menee tyhjentämään rakkonsa.
Otin siitä aikaa.
Siitä kun hän lähti siihen asti, kun hän palasi.
Aika on näinä kolmena yönä ollut täysin sama. Kaveri on itse täsmällisyys.
75 sekuntia.
Täysin murtovarma.
Sanot olevasi maan nopein roisto. Nyt saat todistaa sen.
Todistaa vai? Kopioida kaksi avainta 75 sekunnissa? Se on lähes mahdotonta.
Entä jos ketterä apuri tulee kattojen yli ja murtautuu kaappiin valmiiksi?
Mikä apuri tuonne pääsisi? Ketään sopivaa ei ole vapaalla jalalla.
Paras olisi Clean Willy ja hän on lusimassa.
- Missä vankilassa? - Newgatessa.
Ja sieltä ei ole pakotietä.
Vain Willy pystyisi kiipeämään tuonne.
Harmi, että hän on Newgatessa.
Ei, isäntä, älkää viiltäkö. Mä lähden.
Hei, kulta. Tuletko sisään pitämään vähän hauskaa?
Et katuisi.
Mitä isäntä haluaa?
Vähän säpinääkö?
Sinähän vehtailet Clean Willyn kanssa?
Vehtailin. Hän on nykyään Newgatessa.
Käytkö katsomassa häntä?
Käyn silloin tällöin.
Olen olevinani hänen sisarensa.
Saat toisen samanlaisen, jos viet hänelle viestin.
Millaisen viestin?
- Karkaa seuraavan mestauksen aikana. - Newgatesta on mahdotonta karata.
Sano, että jollei hänen pakonsa onnistu, hän ei ole Clean Willy.
Käske hänen mennä taloon, jossa hän tapasi John Simmsin.
John Simmsin.
Oletteko te John Simms?
Voi luoja! Hän taitaa kohta kuolla.
Upea mestauspäivä.
Luuletko todella, että hän pääsee karkaamaan?
- Toitko varusteet? - Ne ovat kaikki täällä.
- Lääkettä? - Kaikki.
- Haluatko kylmää kanaa? - Ei kiitos.
Willy on paras kiipeilijä, mutta ei hänkään pääse tuolta ulos.
Tänne kokoontuneet, älkää ihmetelkö, jos maailma teitä vihaa.
Me tiedämme siirtyneemme kuolemasta elämään, sillä me rakastamme veljiä.
Joka ei rakasta, pysyy kuolemassa.
Jokainen, joka vihaa veljeänsä, on murhaaja.
Ja tiedätte, ettei kenessäkään murhaajassa ole iankaikkista elämää.
Siitä me olemme oppineet tuntemaan Jumalan rakkauden.
Ja Jumalan talossa...
Hyvyys ja laupeus ovat tykönäni,
elämäni loppuun asti...
Voi luoja! Hän taitaa kohta kuolla.
Willy pystyy kuulemma kiipeämään lasiseinää ylös.
Jos kukaan pystyy siihen, Clean Willy pystyy.
Voi, luoja! Hän taitaa kohta kuolla.
Missä hän on?
Herra varjele! Hän on huonossa jamassa.
Tule tänne.
Istu alas.
Kaappi auki...
Kaappi kiinni.
Ovi.
Portaat.
Valmis.
Aika?
81.
No... parempi kuin viimeksi.
Kaksi sekuntia parempi.
Mutta et silti ole päässyt alle 75 sekunnin.
No, ainakin aika paranee.
Mutta ei tarpeeksi.
Yritetään myöhemmin uudestaan.
Minne olet menossa?
Mutta olet niin väsynyt.
En ole väsynyt.
Mene.
Portaat.
Ovi.
- Kaappi auki. - Nopein hiton murtovaras!
Suu kiinni. Aika?
31.
Kaappi kiinni.
Ovi.
Portaat.
Aika?
74.
Tiesin, että pystyisin siihen.
Paska.
Jed?
- Kyllä. - Onko kaikki hyvin?
No, minulla ainakin on.
Kävitkö katsomassa nyrkkeilyä?
Fancy Dan ja Stunning Bill. Minulla ei käynyt tuuri.
Löin vetoa Billin puolesta.
Hän voitti. Minulla on siitä näyttöä kokonainen punta.
Kävelen vielä kerran ympäri asemaa. Nähdään myöhemmin.
75 sekuntia, muistathan?
Nyt!
13...
14...
15...
Missä hemmetissä avaimet ovat?
Ei Chubb-avaimia.
Hitto.
73...
74...
75.
Muistan, kun tapasimme ensi kerran.
Esiinnyin kehnosti näytelmässä nimeltään Maailman tavat.
Pukuhuoneeseeni toimitettiin kauniita kukkia sinulta.
Ja sitten astuit sisään.
Kukkiako?
Tusinoittain. Ne olivat ihania.
En minä niitä lähettänyt. Ne olivat varmaan joltain muulta.
Astuin sisään ja sinä kiitit minua.
Nyt kiusoittelet minua.
Kukat ovat saamarinmoista rahan tuhlausta.
- Etkö lähettänyt? - En.
Etkö?
Sain ne sopuhintaan. Ryöstin haudan.
Et ajattele muuta kuin rahaa.
Sitä kaikki ajattelevat.
Älä käänny.
- Herra Simms, niinkö? - Juuri niin.
- Oletko yksin? - Kyllä, kuten käskitte.
- Kulkevatko junat normaalisti? - Kulkevat.
Sitten se tapahtuu huomenna.
- Mikä tapahtuu huomenna? - Älä kysele. Tässä sinulle satanen.
Katso toisaalle ja pidä suusi kiinni.
- Onko selvä? - Selvä on.
Häivy nyt, äläkä katso taaksesi.
Viekää tuonne kulhollinen vettä.
Laittakaa se tuonne nurkkaan.
Niin kauas minusta kuin mahdollista.
- Onpa tämä painava. - Varmaan nälkäinenkin.
Anteeksi, herra. Tavaravaunussa ei saa matkustaa.
Minun on jäätävä eläimen seuraksi. Se on erittäin arvokas.
Se hermostuu, jos en ole sen seurana.
Jaa, olkoon sitten.
Se ei pidä matkustamisesta.
- Sinäkö sen aiot tehdä? - Kyllä.
Missä teit kopiot? Avaimet pidetään erillään.
- Pidetäänkö? - Kyllä, pidetään.
Miten sait ne käsiisi?
Äärimmäistä taitoa käyttäen.
Seuraava kultaharkkojen toimitus on viikon päästä. lskemme silloin.
Agar vaihtaa kullan näihin lyijyharkkoihin
ja heittää laukut ulos junasta Romneyssä,
josta Barlow noutaa ne ja ajaa Folkestoneen.
Missä me olemme silloin?
Ensimmäisessä luokassa nauttimassa matkastamme.
Mitä tapahtuu sen jälkeen?
Jaamme kullan kuten sovimme.
Ja sen jälkeen.
- Ai senkö jälkeen? - Kyllä, sen jälkeen.
Sinä ja minä menemme Pariisiin.
Olet suunnitellut kaiken. Matkustamme junassa ja muut tekevät työt.
Täytyyhän heidän ansaita osuutensa?
Kaikki sujuu hienosti.
Ellei jokin mene vikaan.
Mikä voisi mennä vikaan?
Hyvä herra Simms.
Nöyrimpänä palvelijananne,
olisin erittäin kiitollinen
jos tapaatte minut Crystal Palacessa, Sydenhamissa
voidaksemme...
Voidaksemme...
Voidaksemme keskustella tietyistä...
meitä kumpaakin koskevista asioista.
Kunnioittavasti,
William Williams.
Tuon pitäisi tepsiä.
No, sanohan Willy...
Mitä tämä Simms puuhailee?
Herra, en voi kertoa teille.
Olisit miettinyt sitä, ennen kuin varastit tämän kukkaron.
En halua mennä takaisin vankilaan.
No, sitten sinun on paras puhua.
Kuten sanoin. En tiedä.
Tiedän vain, että mies on murtovaras, joka suunnittelee isoa keikkaa.
Kirje vie teidät hänen luokseen.
Sepä nähdään.
He tappavat minut.
Sitten on parasta, ettet juokse karkuun.
Me vilkaisemme salaperäistä herra Simmsiä.
CRYSTAL PALACE, SYDENHAM PUUTARHANÄ YTTELY
Älä käänny ympäri, Willy.
- Mikä hätänä? - Tarvitsen rahaa, herra Simms.
- Sinulle on maksettu. - Tarvitsen lisää.
- Oletko tehnyt keikkoja, Willy? - En!
- Saivatko poliisit sinut kiinni? - Eivät saaneet!
- Willy, jos olet ilmiantanut minut... - Vannon, etten ole.
Tarvitsen vain viitosen, siinä kaikki.
Laitoin viitosen taskuusi.
Hikoilet.
Jos olet ilmiantanut minut, toimitan sinut takaisin vankilaan.
Vannon, etten ole.
Kolme kyttää.
Edward! Edward Pierce.
Edward, ihmettelimmekin jo, minne olet kadonnut.
Menin naimisiin.
Nyt on kiire.
- Luuletko, että hän on pulassa? - Ei olisi mikään ihme.
Hyvin karski mies. Ei lainkaan kunniallinen.
- Kiipeilijä on siis kuollut. - Niin valitettavasti tapahtui.
- Ja Simms on kadonnut? - Kyllä.
Emmekä vieläkään tiedä, kuka hän on tai mitä hän aikoo?
- Meillä ei ole mitään johtolankoja. - Ei, on jotain.
Tiedämme, että Simms järjesti Willyn paon Newgatesta pari kuukautta sitten.
- Tämä on pitkäjänteinen suunnitelma. - Suunnitelma, josta emme tiedä.
Aivan. Mutta tiedämme, että Simms murtautuu kassakaappeihin.
Ja Willy murtautui South Eastern rautatien tavaratoimistoon.
Voisiko Simms suunnitella Krimin kullan varastamista?
Liikkuvan junan ryöstämistäkö?
Kuka voisi kuvitellakaan sellaista?
Seuraava kultalasti lähtee huomisaamuna.
Olen hälyttänyt rautatien ylimääräisiin turvatoimiin.
- Mitä tämä on? - Mainitsemani turvatoimet.
Matkustan tämän illan junassa Folkestoneen. Olen siellä huomenna
siltä varalta, että jotain sattuu kultaharkkojen saavuttua.
- Erittäin aloitekykyistä. - Kiitos.
Olemme uusineet turvatoimet kauttaaltaan.
Uusi lukko.
Uusi vahti siltä varalta, että joku suunnittelee varkautta.
Loistavaa kaukokatseisuutta, herra Sharp.
Asiaan kiinnittämänne huomio on kiitettävää.
Emme todella halua kadottaa kultalähetystä.
Kaikki on muuttunut. Kaikki. Kaikki on muuttunut.
Kukaan muu ei saa matkustaa tavara- vaunussa kuin Burgess itse vartijana.
Ja asemalaiturilla on uusi vahti.
Hän avaa kaikki paketit, joihin mies voisi piiloutua.
Tavaravaunun oveen on myös asennettu lukko.
Se lukitaan asemalla eikä sitä avata kuin vasta Folkestonessa.
Varotoimenpide. Kultalastin vuoksi.
Saamarin lukko. Sitä ei voi näpelöidä sisältä.
Vaikka pääsisinkin vaunun sisälle,
olisin siellä lukkojen takana Folkestoneen asti.
Kuka on kaiken tämän takana? Poliisit itse, ei kukaan muu.
Siellä oli kaksi siviilipukuista poliisia,
jotka sanoivat, että Krimin kullan yrittää varastaa Simms-niminen mies.
He eivät arvosta älykkyyttänne. Mutta he ihailevat rohkeuttanne.
Poliiseja on junareitin varrella sekä Folkestonessa.
Joten tällainen on tilanne.
Burgessista ei ole apua. En pääse vaunuun, koska vahti avaa kaiken.
Vaikka pääsisinkin, en saisi kultaa ulos, koska ovi on lukittu ulkopuolelta.
Joten mitä hyötyä on neljästä avaimesta?
Oli avaimia neljä tai neljäkymmentä - sillä ei ole hitonkaan merkitystä!
Koko juttu on ajan tuhlausta. Eikä sille voi mitään.
Ja kaikki siksi, että he saivat selville hemmetin henkilöllisyytesi!
Et tullut ajatelleeksi sitä. Mitä siihen sanot?
Tuokaa minulle kuollut kissa.
Älkäähän nyt, neiti, älkäähän nyt.
Hyvä herra, voitteko auttaa minua?
Tuo mies on sydämetön raakalainen.
- Mikä mies? - Tuo vahti tuolla.
Hän ei anna minun laittaa rakasta veljeäni junaan.
Hän sanoo, että arkku täytyy...
avata!
Eihän... mikä julma raakalainen.
Saamme veljenne junaan.
Arkkua...
ei tarvitse avata.
Arkussa on näköjään Batesonin kello.
Niin on.
Veljeni pelkäsi, että joutuu hautaan elävänä. Tuo estää sen.
Hieno ajatus. Kuivatkaa nyt silmänne. Kaikki hoituu kyllä.
Kiitos, herra.
Minä vain... hoidan tämän toimituksen.
- Kuinka saatoit olla niin julma? - Kerroin vain uudet säännöt.
- Kaikki laatikot on avattava. - Kyllä, tiedän.
Haistatko tuon? Tässä tapauksessa voimme varmaan tehdä poikkeuksen.
Miten vaan.
- Veljenpoika. - Setä.
Veljenpoika...
Muista tehtäväsi. Avaa joka ikinen laatikko, poikkeuksetta.
Kyllä, setä.
- Mistä tuo jumalaton lemu on peräisin? - Arkusta...
- Onko se aamujunan rahtia? - Kyllä, setä.
- Muista avata se. - Mutta setä...
Etkö uskalla?
Luoja, millainen pelkuri olet.
Selvä, teen sen itse.
Sillä se on avattava.
Rakas veljeni. Richard, hän elää!
Hän elää. Voi, hän elää!
Voi, tulkaa kiireesti. Hän elää. Luojan kiitos, hän elää!
Kiirettä! Muuten emme ehdi.
- Tiesinhän, ettei se koleraa ollut. - Koleraako?
Hän oli tomppeli, kun sanoi niin. Tiesin sen! Kiirehtikää.
- Olen odottanut tätä viisi päivää. - Sanoitteko kolera? Viisi päivää?
Richard!
Voi, ei!
Miten se on mahdollista? Kuulin kellon soivan.
Ettekö te kuulleet sitä?
Minä kuulin sen selvästi.
Kello soi.
Ei, neiti. Sen aiheutti tuulenpuuska tai maan tärinä.
Anteeksi.
Mutta kuulin sen.
Lastatkaa tämä junaan. Välittömästi.
Valmiina.
Varovasti.
Tänne päin. Vähän enemmän oikealle. Laskekaa se alas.
- Väri alkaa palata kasvoillenne. - Kyllä, oloni on paljon parempi, kiitos.
- Näkemiin. - Näkemiin, neiti.
- Teidän kelpaa, minun on jäätävä tänne. - Emme kadehdi sinua.
Tuo lemu!
- Pystytkö siihen? - Luulisin.
Sinne on pitkä matka.
Viisi junanvaunua, jokainen niistä 10 metriä pitkä, yhteensä 50 metriä.
Selviän kyllä.
- Ethän saa surmaasi matkalla? - En mielelläni.
Edward!
- Edward Pierce, rakas ystävä! - Hitto. Henry Fowler.
Hän ei voi matkustaa samassa vaunussa.
Henry! Mikä yllätys.
- Tämäpä yllätys! Oletko tässä junassa? - Olen.
Niin minäkin.
Voi anteeksi. Neiti Bridget Lawson, herra Henry Fowler.
Neiti Lawson matkustaa edesmenneen veljensä kanssa,
mutta uusien sääntöjen mukaan hän ei saa matkustaa tavaravaunussa.
Hän tarvitsee istumapaikan vaunuosastosta.
Minun vaunussani olisi tilaa.
Henry, olet kiltti.
Etkö tule kanssamme?
ltse asiassa minulla on jo muita suunnitelmia.
Vai niin.
- Oletko aivan varma asiasta? - Olen.
Menkää vain vaunuunne, Henry.
Neiti Lawson.
- Olette turvallisissa käsissä. - Kiitos ystävällisyydestä.
Ei kestä.
Avaa arkku.
Hitto, avaa!
Oletko hengissä?
Tietysti olen, senkin ääliö.
- Hyvä luoja, hän elää! - Avaa jo! Minulla on kiire.
Nosta kansi!
Voi luoja.
Tuo lemu!
Kaikkea sitä joutuu tekemään.
Onko teillä... miesystäviä?
Voi, totta kai. Herrasmiehet ovat niin ystävällisiä minulle.
- Äiti sanoi, että särjen sydämiä. - Niin varmaan särjettekin.
Äitinikin särki sydämiä. Hänellä kävi paljon heiloja.
Paljon heiloja.
Toivat aina pikkulahjoja.
Äiti opetti, että jos mies rakastaa naista, hän näyttää sen.
- Pienellä lahjalla. - Aivan oikein.
Jos sallitte sen, haluaisin itsekin antaa teille pienen 'lahjan'.
- Olettepa te suorasukainen herra! - Olen tosissani, uskokaa pois.
- Mitä, tässä junassako? - Mikäs ettei?
Ettekö ole kuullut 80 kilometrin kerhosta?
Olen kuullut, että se on hyväksi verenkierrolle.
- Mutta vaunu on lukittu ulkopuolelta. - Se asia on hoidettu.
- Miten? - Kohta näet.
Ystäväni tulee junan katon kautta Redhillin ja Ashfordin välillä.
Se on reitin nopein kohta.
Saattaa ollakin.
Entä kaikki sillat? Ystävänne on hullu.
- Mistä on kysymys? - Ota kiinni narusta.
- Onko hän katolla? - On.
On ihme, että hän elää vielä.
- Pidä kiinni. - Selvä.
Anna mennä pikku hiljaa.
Antaa mennä.
En voi olla ajattelematta...
että näytätte tutulta.
- Olemmeko tavanneet aiemmin? - Voi, emme, herra.
Mitä äitinne tekee?
Mun äitikö?
Hän on ompelijatar.
Kunniallinen ammatti.
Mun äiti on tehnyt vaatteita itselleen Lady Evershamille.
Tunnen Lady Evershamin.
- Oletko valmis? - Olen.
Hyvä. Meillä on aikaa alle minuutti.
Hemmetti, olet hurjan näköinen.
Minäkö muka?
Olet aivan noen peitossa.
Se johtuu junan savusta.
- En tuonut vaihtovaatteita. - Hienoa!
Mitä pidät päälläsi, kun astut junasta Folkestonen asemalla?
Voi, ei!
Hemmetti! Ensin maalaat minut vihreäksi, laitat arkkuun kuolleen kissan kanssa,
ja nyt riisut minut ilkosilleni. Ei onnistu!
- Suu kiinni. - Hemmetti!
Valmiina.
Hän menee joen vartta pitkin ja tapaa meidät Folkestonessa.
Ota kiinni narusta. Menemme kohta Ashfordin ohi. Vedä siitä.
Menemme kohta Ashfordin ohi.
Paras lukita taas arkku.
- Kauniita unia. - Tuskin vaan.
Äiti sanoi, että parhaita herrasmiehiä on varottava. He tietävät kaikki temput.
Yksi herra kutsui minut huoneeseensa, joka oli täynnä ruoskia ja sen sellaista.
Ruoskia?
Voitteko kuvitella!
- No, äitihän aina sanoi, että... - Rakas, rakas, rakkain!
Millainen mies oikein olette!
Miksi te minua luulette?
Mahdoton nainen.
Vai muka ryöstetty. Pelkkä ajatuskin on mahdoton!
Pidättäkää tuo mies!
Oikeus kiittää teitä siitä, että selititte niin yksityiskohtaisesti
miten rikos suoritettiin.
Autan mielelläni. Poliisit eivät tunnu ymmärtävän asiaa.
Säästäkää surkeat nokkeluutenne, herra Pierce.
Läsnäolonne on riittävä osoitus heidän tehokkuudestaan.
Olette hyvin erikoislaatuinen mies.
Herra Pierce, kysyn teiltä tätä suoraan.
Eikö teillä koskaan käynyt mielessä, että toimitte sopimattomasti,
teitte suuren vääryyden,
käyttäydyitte laittomasti ja että tekonne oli moraaliton
rikoksia suorittaessanne?
- En ymmärrä kysymystä. - Ette selvästikään.
Oikeudenkäyttö osoittaa sen tosiasian,
että ihminen teki lait
ja että sivistyneet ihmiset ovat yli kahden vuosituhannen aikana,
noudattaneet näitä lakeja kaikkien yhteiskunnan jäsenten hyväksi.
Sillä ainoastaan lain käyttö
nostaa sivistyneen yhteiskunnan alkukantaisen barbarismin yläpuolelle.
Rikokseen liittyvästä motiivista minun on kysyttävä teiltä:
miksi suunnittelitte ja suorititte näin kaamean ja skandaalinkäryisen rikoksen?
Halusin rahat.
Hän saa tuosta kaksikymmentä vuotta.
Mitä hemmettiä vielä odotat?
Tällä elokuvalla kunnioitetaan GEOFFREY UNSWORTHin muistoa.
Hänen ystävänsä kaipaavat häntä.